I et mytisk land og en magisk tid-
- hviler et stort kongeriges skæbne på skuldrene af en ung dreng.
Hans navn: Merlin.
- Onkel. - Det er sent, Arthur. Hvad vil du?
Ikke noget. Men jeg har bestemt noget, og det skal du have besked om.
Men jeg tror ikke, det fornøjer dig. Jeg vil giftes med Guinevere.
- Undskyld. - Hvis altså hun siger ja.
Jeg ved godt, hun er tjenestepige, og jeg er konge, og sådan gør man ikke.
- Det er lidt mere seriøst end som så. - Guinevere har været en klog rådgiver.
Du behøver ingen kvindes støtte. Jeg er din rådgiver.
Du har for meget skæg til at kunne være min kone.
Hendes støtte er netop det, jeg har brug for.
Jeg og folket vil ikke have en dronning, der giver mig ret i alt.
Så jeg vil have Guinevere til dronning, og du skal acceptere hende.
My lady.
- Har du grund til at kyse livet af mig? - Det har jeg desværre.
Arthur vil have Guinevere som sin dronning.
Det er helt som i min drøm. Hun skal ikke indtage min trone.
Hvordan skal vi forhindre det?
Der er en, der kan forpurre Arthurs planer og komme imellem dem.
Alle har hemmeligheder, og jeg kender Guineveres.
Jeg ved præcis, hvordan jeg ødelægge hende.
Jeg har fredelige intentioner.
Morgana Pendragon.
Din skæbne er at genindføre de gamle skikke.
Gid jeg når at opleve den dag.
Du er en af de få, der mindes tiden under den gamle regent.
Jeg har brug for din hjælp.
Det var en gave fra min søster.
En højst interessant gave.
Det var prisen for en sjæl.
Men du ved du, hvordan man slipper den fri?
Jeg beholder den.
Gaven har sandelig stor magt.
Men der er kun én måde, hvorpå man kan bruge magten.
Du skal rejse til den sidste af de fem porte -
- der skiller vores verden fra de dødes.
Tag til Nemhalns sø-
- hvor vandet er sort som natten -
- og stille som døden selv.
Kast mønten i søens dyb -
- så går dit ønske i opfyldelse.
Jeg hedder Lancelot, My lady.
Jeg står til Deres tjeneste.
Du må være træt. Kun få har drømt om den rejse, du netop har tilbagelagt.
Jeg ved ikke, hvor jeg var, men kun at jeg er din.
Rolig. Den får du ikke brug for - endnu.
Vi har en opgave, og jeg har brug for dit hjerte frem for dit sværd.
Der er en Kvinde. En uanselig tjenestepige, der hedder Guinevere.
Hendes venner kalder hende Gwen.
Mange har dystet om kong Arthurs hånd.
Men Gwen vandt hans hjerte.
Hun er ærlig og oprigtig. En simpel sjæl.
Arthur stoler fuldt og fast på hende.
Og på dig.
For du er Lancelot. Den ædle, tapre og retskafne.
Du er alt det, en ridder skal være.
Inden hun var Arthurs, var hun din. Du var hendes første kærlighed.
Og du bliver hendes sidste.
Guinevere, vil du gifte dig med mig?
- Betyder det ja? - Undskyld. Ja, ja, ja!
- Hvordan har vores gamle fjende det? - Han tager hurtigt ved lære.
Han kan snart overbevise alle om, at han er den Lancelot, vi kendte.
Jeg troede, jeg ville føle glæde ved at forme ham.
I stedet følerjeg vemod. Han var så mægtig.
Nu er han bare en skygge. Det er sørgeligt at tage afsked med ham.
Det er da i hvert fald en original forlovelsesgave.
Det ville have været romantisk at give hende blomster eller en sang.
I stedet fik hun svedige mænd, der slås.
Sådan skal det være. Min far arrangerede også en turnering.
- Du fandt altså ikke selv på det. - Det forstår min kommende hustru vist.
Tak.
- Hvem er det? - Det anerjeg ikke.
Jeg mindes ikke meget, siden jeg gik igennem sløret.
- Min historie er ikke så oplysende. - Vi er bare glade for, at du er her.
Glade og forundrede.
Da Madhavi-folket fandt mig, var jeg døden nær.
Heldigvis har de tradition for at give mad og husly til folk i nød.
- Og jeg led sandelig nød. - Hvor fandt de dig?
- På en lille vej i Feorre-bjergene. - I Cenreds rige.
Vi rejste gennem ørknen i flere uger. Langsomt genvandt jeg min styrke.
Når jeg kunne, klarede jeg mig, som jeg bedst kan - med sværdet.
- Sådan fortsatte jeg langsomt mod nord. - Hjem.
Vi kan ikke takke dig nok for dit offer på De Saliges Ø.
- Det vil vi altid mindes. - Det er en fornøjelse at se jer igen.
Jeg vil udbringe en skål for dem, jeg holder mest af.
- Skål for Camelot. - For Camelot.
For Camelot.
- Du kan tage min seng. - Nej.
Efter alt, du har udstået, er det det mindste, jeg kan gøre.
Tak, Merlin. Det er godt at se dig igen.
Jeg har tænkt så meget på det, der skete. Om jeg kunne have reddet dig.
Hvis jeg havde brugt magi...
Hvis nogen af os havde troldkraft, havde livet været meget lettere.
Godnat.
Nej, den mine har jeg set før.
Jeg vælger at tro, at alt er godt, og at vi har fået Lancelot tilbage.
- Det ser jo ud til at være ham. - Ja.
Hvad er der?
Det ved jeg ikke.
Der er noget, der ikke stemmer.
Jeg fornemmede det, da han fortalte sin historie.
Men efter det, der lige skete, er jeg sikker. Han glemte min troldkraft.
Det havde Lancelot aldrig gjort.
Det er besynderligt.
Giv ham tid.
- Jeg vil gerne høre det sidste nye. - Du bliver meget stolt.
Arthur og hans riddere faldt for det.
Og Gwen? Det må være det sidste, hun ønskede sig før brylluppet.
Hun viste ingen uro. Jeg er bange for, at hun virkelig elsker Arthur.
- Følelserne for Lancelot er stilnet af. - Jeg var forberedt på muligheden.
Beclypp thinne idese thæt heo hine lyste.
Nu skal hendes gamle følelser vækkes til live igen.
Jeg vidste ikke, om du var her. Jeg troede, at du måske boede på slottet.
Jeg vil blive her længst muligt. Det er stadig mit hjem.
Må jeg komme ind? Jeg vil bare ønske tillykke.
Jeg troede aldrig, vi skulle ses igen.
Det, der skete, fik mig til at føle skyld.
- Nej. - Du beskyttede Arthur, som jeg sagde.
Uden dig var der ikke blevet noget bryllup.
- Hvordan skal jeg dog takke dig? - Jeg gjorde bare det rette.
Det lærte du mig. At være ærlig over for mig selv.
Du bliver en fantastisk dronning.
Din kærlighed til folket overgås kun af din kærlighed til Arthur.
Madhavi-folket gav mig dette lykkebringende armbånd til afsked.
Jeg vil give det til dig, for jeg ser deres godhed hos dig.
Det er sjældent, og jeg var heldig at være en del af det.
Jeg ønsker dig og Arthur evig lykke, Gwen.
God kylling. Fin bouillon.
- Hvad ved du om nekromanti? - Om hvad?
Du ved meget om mange ting.
Nekromanti er det farligste af al troldkunst.
Selv på den gamle regents tid forholdt man sig yderst mistænksomt til det.
Jeg fortryder nok, at jeg spurgte, men hvorfor spørger du?
Jeg tror, nogen har vækket Lancelot fra de døde.
Og med det mener du, at det er Morgana?
I de gamle legender kaldes den type væsner "skygger".
Stakkels, forpinte sjæle, der vækkes fra deres hvile.
Kan man det?
Hvis man kan, så ved vi det ikke.
Eller ved vi det?
Onluc tha sothan treow.
Tiden er inde.
- Jeg håbede, jeg tog fejl. - Alle ville have ham tilbage.
- Mere end noget andet. - Han er en skygge af sit gamle jeg.
En skygge med onde hensigter.
- Tror du, han vil gøre Arthur fortræd? - Han vil i hvert fald intet godt.
Lad mig hjælpe dig.
Tak.
Jeg ville bare ønske dig held og lykke.
Burde du ikke sige det til din kommende mand?
Jo.
Det har jeg gjort.
Det gør jeg.
Undskyld, men jeg ved ikke, hvad jeg laver her.
- Se ikke så bekymret ud. Arthur vandt. - Ja.
- Nu møder han Lancelot i finalen. - Ja, det vil publikum elske.
Vær parat, Merlin. Der er brug for din troldkunst.
- Arthur burde trække sig. - Han ville da aldrig trække sig.
Hvad sker der? Hvorfor gav han fortabt?
Jeg burde vel være glad for, at Arthur lever.
- Min herre. - Rejs dig, Lancelot. Det behøves ikke.
Jeg vidste, at du var min ædleste ridder. Tak for høfligheden.
Den glemmer jeg ikke.
Deres højhed.
Hvad vil han, hvis han ikke vil slå Arthur ihjel?
Det ved jeg ikke.
Gid jeg vidste det.
Alt er klar. Gwen er på vej til mødet.
Morgana vil være glad for din indsats.
Arthur.
Undskyld, men der er noget, du skal se.
- Er det helt sikkert? - Ingen andre er ude så sent.
Nej!
Ecg misse
Nej!
Hold nu op. Så hold dog op.
Hold nu op.
Jeg vil ikke råde dig i private sager, men dette her angår riget.
Du er gjort til grin og må være handlekraftig.
På din fars tid medførte ægteskabsbrud ved hoffet dødsstraf.
For Lancelot er døden alt for mild en straf.
Han skal dø, men... en smertefuld død.
Vær sød at gå.
Alle sammen - nu!
Også dig, onkel. Nu.
Hvorfor rejser du dig ikke? Er jeg bare din konge? Rejs dig.
Jeg ville være blevet din mand.
Hvad skete der?
Vi var lykkelige. Det ved jeg.
Føler du det samme?
- Elsker du ham? - Nej.
- Da du sagde, du ville være hos mig... - Det mente jeg.
Vi skulle have giftes os i morgen.
- Det ved jeg. - Havde du betænkeligheder...
- Nærede du tvivl... - Nej.
Så må jeg være torskedum! Hvad var det, du lavede?!
- Undskyld. - Det er mig, der undskylder.
Du betyder alt for mig, Arthur.
For længe siden var der også Lancelot -
- men jeg har ikke tænkt på ham på den måde i årevis.
Jeg troede, han var død, og at jeg aldrig ville se ham igen.
Da jeg så ham alligevel, lod jeg mig overvælde.
Jeg blev draget af ham og kunne ikke beherske mig. Jeg ved ikke hvorfor!
Jeg elsker dig. Du betyder alt for mig.
- Jeg ventede på dig i alle de år. - Du skulle bare vente én dag mere.
Det eneste, jeg ville, var at blive din dronning.
Jeg vil stadig være din dronning.
Ved du, hvad de siger?
At på min fars tid var du blevet straffet med døden.
Jeg ville ikke have, at du dør, Guinevere.
Men jeg vil ikke se dig.
Jeg kan ikke se dig hver dag. Du skal forlade Camelot ved daggry.
Vender du tilbage, straffes du med døden.
- Nej, jeg kan ikke leve uden dig! - Det er min beslutning.
Hvor skal jeg rejse hen?
Jeg er ked af det.
Jeg er virkelig ked af det.
Det var det, Morgana ville opnå.
Hun tålte ikke at se Gwen på tronen. Det er en forfærdelig hævn.
Men Morgana står bag. Det må jeg få Arthur til at forstå.
Vidste han, at Lancelot er en skygge...
Det ændrer ikke, hvad Gwen gjorde. Det er sviget, der tæller.
At afsløre Lancelots sande natur ændrer ikke på den del af sagen.
Det er Gwen, der må bøde.
Det her er fra Morgana.
Hun har et sidste ønske.
Jeg gør, som min herskerinde befaler. Jeg er hendes tjener.
Det er ikke for sent.
Jeg ved, at Gwen begik en fejl, men jeg tror, hun er et godt menneske.
Det gør jeg også, Merlin.
- Også jeg. - Tror du, du kan tilgive hende?
- Det er ikke det, der er problemet. - Agravaine?
Er det Agravaine, eller hvad?
Han tager fejl. Du er ikke svag, men barmhjertig og forstående.
Du er modig at sige din mening. Gwen er din ven, så jeg forstår dig.
Men du tager fejl.
Jeg elsker Gwen af hele mit hjerte.
Jeg tilgiver hende sikkert. Men jeg kan aldrig stole på hende.
Sådan kan jeg ikke leve som konge eller ægtemand.
Selvom det smerter mig, er det bedst, at hun forsvinder.
Deres majestæt.
Vagterne fandt ham.
- Hvad skete der? - Han har vist taget sit eget liv.
Det er ikke overraskende.
På alle måder undtagen en var Lancelot en hædersmand.
Giv ham en passende begravelse.
Grith fæstne mild Thises tintregedan sawole.
Merlin.
Tak.
Du havde ret. Druiderne opførte hellig- domme for at give pinte sjæle fred.
- Hvad laver du? - Elyan kan have forstyrret ånden.
Arthur!
Tekster: Helle Kaiser-Nielsen www.undertext.se